prevod i obrada Gaca62
Uzeću ovo. I ovo.
Pogledaj!
I ovo. - Stvarno?
Ovo je stvoreno za mene.
A vidi ovo!
Čoveče, zar nije prekrasno?
Ja više volim lasicu. - Stvarno? Lasica je za svaki dan.
Baš me briga. Možda meni i treba za svaki dan. Volela bih kunu.
Dobro, uzmi onda lasicu. Ja ću činčilu.
Koliko trošiš na ručak? - Zavisi.
Reci mi, otprilike?
Recimo... 65 centi.
65.
65 puta 6, to je 390.
A za prevoz?
30 centi dnevno. - 30 centi dnevno.
To ti je... da vidimo... recimo...
Dobro, kad ne bi trošila više od 25 centi dnevno na ručak...
i kad ne bi nosila čarape...
i kad ne bi išla u bioskop, osim kad te neko pozove...
mogla bi da upišeš školu. I, da...
nema više časopisa.
Ne znam da li se isplati toliko žrtvovati.
Možda više voliš da ceo život radiš kao konobarica?
Ne budi glupa.
Kako me bole stopala. - Sve boli na ovoj vrućini.
Nije problem u vrućini, već u vlažnosti. - Kad smo već kod vlage...
ko danas pere? - Ti. Ja ću da sušim.
Onda, da počnem.
A zašto mi ne pomogneš da nađem posao kao manekenka?
Rekla sam ti hiljadu puta,
neću da koristim svoj uticaj dok ne budeš sasvim spremna.
A nećeš biti spremna dok ne upišeš školu.
Sudeći po ovome, uopšte mi neće trebati tvoj uticaj.
Doroti Dejl pruža priliku svim svršenim učenicima.
Deluje jako elegantno. - Da.
Kladim se da je slika retuširana.
Znaš, sa tom školom nećeš dobiti samo bolji posao.
Škola šarma ti je kao da si završila i koledž i školu zajedno.
Umem da čitam, Maksin.
Pa, jedino što mogu da kažem je da bez društvenog obrazovanja,
nikad nećeš upoznati pravog muškarca.
A šta Džordžu fali?
Nikad neće moći da ti kupi bundu od lasice.
"Devojke", upitala je Doroti Dejl,
"šta je vaša najveća prednost? Odgovor, vaš osmeh.
Budite šarmantne". - Budi šarmantna, to i ja tebi stalno govorim.
Da.
Volela bih jednog dana da se vratim u Denver sa bundom od lasice.
Sa dve bunde od lasice. Jednu za moju majku.
Mislim da mogu da ručam za 25 centi.
Pri tom je prevruće da bi nosila čarape.
Koji kurs da upišem, Maksin? - Onaj od šest nedelja.
Čoveče, zar ne bi bilo sjajno...
kad bih posle završenog kursa počela da radim...
da radim kao model u nekoj radnji, kao ti, na nekoliko nedelja...
I onda, jednog dana...
u radnju uđe, lep, mlad milioner.
Da, je l' da bi to bilo divno?
I onda on stane pored pulta sa parfemima.
Iznenada se okrene i spazi me.
Dugo se tako gledamo, ne govoreći ni reč.
A onda on kaže... - Kad ćeš početi da brišeš sudove?
U redu, ali... to je sasvim moguće.
Doroti Dejla kaže, "Budućnost naših devojaka nema ograničenja.
Kad odu iz naše škole, mogu da se uklope u svako društvo...
i spremne za uspeh u životu". - U redu.
ŠKOLA ŠARMA DOROTI DEJL drugi sprat, soba 201
Dobro veče, gđice Čembers. - Dobro veče, gđice Blejz.
Dobro veče, gđice Čembers. - Gđice Ejms!
Šta se tiče školarine... svaka nedelja se plaća unapred.
Izvinite, gđice Čembers.
Škola šarma Doroti Dejl.
Da, biće nam zadovoljstvo da vam predložim manekenku.
Sve naše manekenke su visoko kvalifikovane.
Da, gdine Lorens, biće tu tačno u 9:00.
Hvala vama.
Mogu li sad da vam dam pet i oš pet kad dođem u četvrtak?
U četvrtak? - U četvrtak.
Naravno.
Gđica Marko Ejms... 5 $.
Možete li to da promenite u Leonora Ejms? Promenila sam ime.
Nema problema. Leonora.
Leonora je prosto dražesno.
Hvala.
Hvala tebi.
Večera je bila divna, gđice Barton.
Barton.
Mnogo vam hvala na pozivu. - Uzmite tašnicu.
Oprostite. Hvala.
Prijatno popodne. - Prijatno popodne.
Bravo! Ovo je bilo sasvim dobro.
Prekrsti noge, draga moja.
A sad, da vidimo vas, gđice Ejms.
Da, gđice Demond. - Malo samopouzdanja, draga moja.
Govorite glasnije. Punim glasom.
Koje je vaše omiljeno krzno?
Lasica. - Lasica.
I moje.
Verovali ili ne, ovo je jedna predivna bunda od lasice.
Četvrti sprat. Kozmetika, nakit, parfemi i krzna.
Gđice, samo trenutak.
Samo 4.995 plus porez. -5.000, nije mnogo.
Kako ti se sviđa otpozadi? - Zaljubila sam se.
Krzno je božanstveno.
Da li je Voli potpisao onaj ugovor sa Metrom? - Ne, nije još.
Idemo, draga moja. Bolje da sredimo onu staru. - U pravu si.
Ionako razmišljam da ga nateram da mi kupi novu narukvicu. - Naravno, draga.
Kako ti se sviđa, dušo?
Nadam se da se nisi uvredila, jer ja sve zovem "dušo".
Divna bunda. Mogu li da vidim postavu?
Samo 4.995...
plus porez. - Plus porez?
Divno, dušo, divno.
Reci mi, nedavno si počela ovde da radiš?
Da. - Pridrži mi ovo na trenutak, molim te, dušo.
Ovog vikenda pravim zabavu, prekrasnu zabavu na jahti.
Ići ćemo u Katalinu. - Ne, hvala.
Biće puno ljudi, dušo. Čist vazduh, sunce...
i ako ti se ne svidi, možeš da odeš.
Ne, hvala.
Ne budi šašava buržujka, dušo, i tebe i mene čeka posao.
Mogli bismo ovako satima da ćaskamo, ali...
stalno bismo se vraćali na isto, zar ne?
Jahta pripada mom poslovnom partneru. Divna je.
Frenzi Kartos, lični zastupnik Smita Olriga
Krećemo, u petak u 18:30 iz moje kuće.
Biće božanstveno, dušo.
Prijatan odmor.
Zdravo.
Dobila si pozivnicu?
Neću ići. - Nisi normalna.
99.95. Ručno pravljena u Parizu. - Samo razgledam.
Zar ne znaš u čiju je čast zabava? - Gdina Olriga, ko god to bio.
On je jedan od stubova Vol Strita. Ona pudlica radi za njega.
99.95. Ručno pravljena u Parizu. - Dođi, draga.
Zabava će sigurno biti sjajna.
Ali, bez mene. - Šta je s tobom?
Samo 4.995 plus porez.
Neću da idem, Maksin.
Kako devojke kao što smo mi mogu da upoznaju muškarce kao što je Olrig?
Nema svrhe, Maksin! Izgledam užasno i neću da idem!
Nisam građena za ovu haljinu i...
Ovaj rajsferšlus!
I nisam tip za zabave na jahti.
Otkud znaš kad nikad ni na jednoj nisi bila?
To je jedini razlog zbog kojeg bih volela da odem.
Da vidim kako je.
Ali, ne sa tim likovima.
Muškarcima koji idu na takve zabave u glavi je samo jedna stvar.
A mene to uopšte ne interesuje.
Umeš da vodiš računa o sebi.
Ne želim da idem na zabavu gde moram da vodim računa o sebi.
Otkopčaj me, molim te.
Kako hoćeš.
Ali, zabava je investicija. - Znam, znam.
Treba da razmišljam o sigurnosti. - Tako je.
Zdravo! - Ko je?
Velma! - Eto, vidiš.
A šta je sigurnost? Novac. Tačka. Znak uzvika!
Zdravo. - Ćao!
Donela sam sako, devojke, izvinite što kasnim...
radila sam prekovremeno. - Hvala...
ali, možda je najbolje da odeš kući.
Donela sam i rukavice, ako vam zatrebaju.
Hvala. Divne su Velma, mnogo ti hvala.
Nigde ne žurim, šta je sa vama? - Ništa pričaćemo sutra.
Mogu li da vidim bar kako joj stoji? - Ne sad, zdravo.
U svakom slučaju, lepo se provedi! - Do viđenja!
Popij šampanjac i za mene. - Do viđenja!
Ako ima nekog druga, nemoj da me zaboraviš.
I u tome bih grozno izgledala.
Stani malo da ti ispeglam ovaj sako.
Ovo lepo ogrneš preko ramena... - Maksin, molim te, nemoj da se ljutiš, ali...
stvar je u tome da ja... prezirem celu ovu halabuku.
Prezireš?
Da, od samog početka kad je, u radnji onaj mali ljigavac dopuzao do mene...
i krenuo da me gleda ispod oka...
Odmah sam se osetila tako jeftinom...
Pogledajmo istini u oči, devojke kao što smo mi...
ne mogu da biraju način kako će da upoznaju nekoga kao što je Olrig.
Trebalo bi da budeš zahvalna.
E pa, nisam. - A, ne!
Ti želiš i dalje da sanjaš o svom šarmantnom princu...
koji će dojahati na zlatnom konju.
Osećaš se jeftinom. Baš dirljivo!
Da ti kažem ja nešto.
Veruj mi, ja bih bila presrećna da sam na tvom mestu.
Za Boga miloga!
Imaš priliku da upoznaš neke... fine ljude.
Ljude koji mogu da te izvuku iz rupe kao što je ova.
Ti...
Ne vidiš priliku ni kad ti se pruži.
Jeste li vi sa Olrigove jahte? - Jesam.
Bogu hvala, već sm pomislila da nikoga neće poslati po mene.
Nisu me poslali. Moram da obavim neka posla.
Možete li prvo mene da odvezete na jahtu?
Ne zovite je "jahta". Zovite "čamac". - Čamac. Možete li da me odvezete?
I nije neka zabava. Iskreno, davno nismo imali dosadniju.
Meni je svejedno. Moram nekako tamo da stignem.
Zašto?
Pa zato... mislim da se to vas ne tiče.
Ako toliko žurite, zašto niste došli sa ostalima?
Nisam mogla da napustim posao. Ja sam manekenka.
Zvala sam gdina Kartosa pre nego što sam krenula...
a on je rekao da će poslati taksi, ili nekoga da me pokupi.
Ako sačekate dok završim posao, ja ću vas odvesti.
Ne možete odmah? - Ne.
Onda ću morati da čekam dok ne završite.
Dođite. - Gde?
Idete sa mnom u moju kancelariju.
Ne mogu. - Zašto?
Prvo, ne poznajem vas. Znam samo da ste došli sa Olrigove jahte.
A drugo, taksisti dugujem 6 $ i 50 centi...
za koje je gdin Kartos rekao... - Ja ću se pobrinuti za to.
Ja sam Leonora Ejms. A vi? - Smit Olrig.
To ne može tako da se uradi, gdine Olrig...
ali ako ste voljni da ostanemo celu noć...
to bi bilo najobičnije bacanje para.
Laku noć. - Laku noć.
Laku noć.
Izvinjavam se što se odužilo, pokušavam da napravim novu organizaciju.
Nema nikakvih problema. Iskoristila sam priliku da dremnem.
Na brodu je prevelika gužva, hoćete da se vratimo u grad?
Naravno, gdine Olrig, sa zadovoljstvom. - Baš lepo.
Ne vidim šta je smešno učiti hodanje sa knjigom na glavi?
Izvinjavam se. Kako rekoste da se zove ta škola?
Škola šarma Doroti Dejl.
Prilično je poznata.
Stvarno. Volela bih kad biste malo usporili.
Ovako volim. Dobar sam vozač.
Uopšte ne sumnjam, ali...
Zar vas u toj vašoj školi nisu učili da podržavate svog pratioca?
Jesu.
Šta su vas još učili?
Dikciju, šminkanje, oblačenje.
Gdin Dival nas je učio pravilnom držanju i društvenom ponašanju.
Čemu? Društvenom...
Ponašanju. Znate, konverzaciji, obraćanju, kako se sipa čaj,
kako se sluša muzika,
kako... molim vas, gledajte gde vozite.
Odakle ste? - Iz Denvera.
Iz siromašne porodice? - Da.
Koliko dugo ste u Los Anđelesu? - Skoro pet godina.
Čime se bavite? - Radim kao manekenka.
Ko vam je platio tu školu? - Ja sama.
Koliko puta ste proveli vikend na jahti? - Ni jednom.
U redu, na koliko holivudskih zabava ste bili? - Ni na jednoj.
Ma dajte? - Ni na jednoj.
Zašto? - Niko me nije zvao.
U pregratku za rukavice su cigarete. Upalite mi jednu.
Šta znate o meni?
Znam da ste sa istoka. - Iz Njujorka.
I znam da ste... kao nešto međunarodno.
Pa, recimo, tako nekako.
Šta još?
Bogati ste.
Koliko bogat? - Veoma bogat.
Šta još?
Znam da se nikad niste ženili.
I neću.
Gde smo? - Kod kuće, moje kuće.
Ne.
Uđi da popijemo piće.
Ne budi, šašava. Znaš da te nisam bez veze izveo u vožnju.
Molim vas, odvezite me kući, gdine Olrig.
Šta ti je, misliš da mi se ne sviđaš?
Odvezite me kući.
Zar te u školi nisu učili kako da se ponašaš u ovakvim situacijama?
Izvinite...
Samo želim da idem kući. - U redu.
Odvezao sam je kući i samo smo se pozdravili.
To se ponovilo još dva, tri puta i onda sam odustao.
Zašto?
Takvih ima koliko hoćeš.
Iz tvoje priče sam zaključio da je slađa od većine devojaka.
Psihoanalitičari su kao slonovi, nikad ništa ne zaboravljaju.
Ionako mislim da sve ovo nema nikakvog smisla.
Zašto onda dolaziš?
Zato što ne volim što se lako nerviram a ti bi trebao da umeš da me smiriš.
I mogu ako budeš sarađivao sa mnom, i prestao da se inatiš.
Vratimo se na devojku.
Za tvoju informaciju, ona želi baš isto kao i sve ostale. Moj novac.
Možda devojka oseća da samo želiš da se igraš s njim.
Ako tako oseća, u pravu je. Ne misliš, valjda da želim da se ženim?
Iskreno se nadam da ne želiš.
Ako budem dovoljno uporan mogu da dobijem šta želim.
Kamo sreće da je i u biznisu sve tako jednostavno.
Juče sam se borio s nekim čovečuljkom od podneva do dva ujutru.
A onda sam dobio jedan od onih idiotskih napada.
Srčani napad?
Da, i zato otišao sam kod specijaliste.
Ja mislim da je to samo nervna reakcija.
Prošle godine si hteo da kupiš fabriku gume.
Kad vlasnik nije hteo da ti je proda, dobio si napad.
Sledeći put si dobio napad u Južnoj Americi...
Dobro, shvatio sam vezu.
Kad ne mogu da dobijem ono što želim, dobijem napad.
Je l' to tvoja teorija? - Jeste.
Sa tvojim srcem je sve u redu. Zašto onda imaš te napade?
Recimo da je to samo njegov način da umesto tebe kaže...
"Nisam svemoćan. Slab sam. Sažali se. Daj mi ono što želim".
Te napade imam zato što imam bolesno srce.
Ali, to je za tebe suviše jednostavno.
Ti moraš da pronađeš neki sumanuti, frojdovski razlog.
Srčani napadi zato što želim sažaljenje!?
Imaš li još neki od tih tvojih bisera?
Moram da uništim svakoga koga ne mogu da imam?
Bojim se da svi žele moj novac.
Nikad se nisam ženio jer samo brinem o svom novcu.
Ja to nisam rekao. - Nemoj reći da to nikad nisi rekao, priznaj da jesi.
Samo sam rekao da... - E pa, grešiš, doktore...
Gadno grešiš. Ženim se. Nikoga se ja ne plašim.
I hoćeš da ti kažem još nešto? Oženiću se baš tom devojkom.
Ne veruješ mi?
Halo, Frenzi? Letimo za Jumu čim pokupiš onu Leonoru...
Kako ono beše? Da, Ejms.
A šta misliš? Ženim se.
Žao mi je, doktore, što te lišavam prihoda, ali više me nećeš videti.
Od tebe zavisi. - Apsolutno.
I radim ono što mi je volja.
Da, zato si i obavio taj razgovor.
Rekao sam da mislim da se nikad nećeš oženiti...
pa si sve sredio kako bi dokazao da nisam u pravu.
Ti zapravo ne želiš da se oženiš tom devojkom.
To si uradio samo zato što si ljut na mene...
i da bi dokazao da niko nema vlast nad tobom.
Taj brak će samo upropastiti i tu devojku i tebe.
To je vaše mišljenje.
SMIT OLRIG SE ŽENI BIVŠOM KONOBARICOM
PRE ODLASKA NA ISTOK, MLADENCI ĆE 10 DANA PROVESTI OVDE
TO JE AMERIKA Leonorina rodna kuća u Denveru...
Pepeljugino novo kraljevstvo, Olrigova kuća na Long Ajlendu
MANEKENKA ŠČEPALA MILIONERA
Leonora kao konobarica... Završila manekenski kurs
Majka kaže, "Oduvek sam znala da će uspeti u životu"
PEPELJUGA PRONAŠLA SVOG MUŠKARCA!
Može li Leonora ovde biti srećna? Mi bismo mogli!
Izvinite, gđo. Ručak je gotov. - Hvala.
Kako to misliš, ne dolazi kući do ponoći?
Nekad i kasnije. - A šta ti radiš? Ustaneš i glancaš nakit?
Hvala. - Toliko lepo izgledaju da ću uzeti dva.
Pa, ponekad odem po njega u neko skladište ili u kancelariju.
U skladište, a onda? - Onda se odvezemo na plažu ili u neki restorančić.
Novac i romansa, srećnice!
Da, samo što su tu uvek ili Frenzi ili neko drugi od njegovih ljudi.
Baš zgodno! - Ne bih rekla.
Sve u svemu, mi smo jedan jako zgodan par.
Šta ti je, dušo?
Samo ponekad pomislim... da se Smit kaje što se oženio.
Čim si postala bogata, postala si i neurotična. - Ne, ozbiljno.
Ne krivim ga. Ni sama ne znam kako se ja uklapam u sve ovo...
ni kako da se ponašam. - Uživaj. Eto kako!
Sigurna sam da misli sa sam se udala zbog novca.
Bez komentara.
Znaš da nisam.
Nikad ne bih mogla da uradim tako nešto.
Pa ti ga stvarno voliš, je l' da? - Da.
Dodaj mi puter, molim te.
Dobro, ne može sve biti idealno. Niste imali medeni mesec...
niti se viđate nasamo... - Kao da sam se udala za...
ti misliš jedno, on drugo, ali kakve veze ima? Pogledaj ovu kuću.
Pogledaj oko sebe, pogledaj nas. Ručamo pored bazena.
Pogledaj ovo srebro i ovu čašu.
Pogledaj sto. Dušo, bogata si.
Da, bogata, ali...
U Njujorku će sve biti bolje.
Kuća je na Long Ajlendu.
Svejedno.
Frenzi... molim te, prestani da sviraš.
Samo još ovo, dušo, predivno je.
Volela bih da mogu u krevet. - I ja.
Još malo pa će 3:00, Frenzi.
Grozno. Uzmi pilulu.
Nisam uzela ni jednu pilulu od kad sam došla na istok.
To je već deset meseci.
Ne želim ih više.
Je l' to ogrlica koju ti je poklonio za godišnjicu? - Jeste.
Umesto medenog meseca na koji nikad nismo otišli.
Umesto odlaska u Denver da vidimo moju porodicu.
Umesto da odemo negde zajedno na večeru.
Umesto da budemo zajedno, da provodimo vreme zajedno kao ostali bračni parovi.
Ne.
Jedino što želi je da sedim ovde da ga čekam dok me ne pozove ili ne dođe.
A onda ga vidim, tačno na jedan sat.
Dva, ako imam sreće. - Grozno.
Dobila si šta si htela, dušo. Stavila si oko vrata.
Ne očekuješ valjda još i da ti titra?
Možda je tebi novac dovoljan... - Naravno. Tebi nije?
Nije.
Zašto si se onda udala za nekoga kao što je on?
Zato što nije bio ovakav dok se nismo venčali.
Tako je, bio je neženja.
Bio je ljudsko biće.
Grozno.
Kupi sebi novi šešir. Grozno, dušo. Grozno.
Hoćeš li prestati to da ponavljaš?
Prestani da sviraš taj klavir! Prestani!
Znaš šta? Ti si jedna pohlepna devojčica, dušo.
I svakim danom sve si pohlepnija.
Ovaj deo je božanstven. - Pohlepna?
Kako se usuđuješ? Pohlepna?
Sećam se kad sam ga prvi put čuo u jednom bečkom kafeu...
Izvini, nisam tako mislila, ja... Žao mi je. - U redu je.
Navikao sam na ćuške. Zato sam plaćen.
Prestani da sviraš. Hoćeš li prestati da sviraš?
Evo ga, spremi se. Spremi se za svoju ulogu.
Da nemaš češalj? - Imam. Izvoli, dušo.
Izvini, Frenzi. Hvala. - U redu je.
Izvolite, momci. Bacite kapute gde vam je zgodno.
Dobro jutro, gdine Olrig. - Dobro jutro.
Dobro jutro, Leonora. Jesi li umorna?
Nisam. - Tako izgledaš. Znaš gde je sala za projekcije?
Naravno, gdine Olrig. - Pusti to odmah.
Naravno, gdine. - To je moj novi projekat.
Raskomotite se, momci. Projekcija počinje za minut.
Uzmite piće.
Ima li nešto za jelo? - Sendviči.
Ništa toplo?
Žao mi je, Smite. - U redu je.
Ako neko želi nešto da pojede neka se obrati gđi Olrig.
A gde si ti pošla?
Mislila sam da ćeš doći sam.
Ali, s obzirom koliko je ljudi, mislim da ću na spavanje.
Ti si mi žena, što znači da si ovde domaćica.
Čekajte da vidite sledeći kadar, odmah posle ovoga.
Je l' to onaj deo Smite, gde ti i ljudi...
Svetlo.
Upali svetlo. Neka ne sklanjaju platno, nismo još završili.
Šta je smešno, Leonora? - Ništa.
Drago mi je što sam ti smešan, samo bih voleo da znam zašto.
Nisam se tebi smejala, Smite. Nisam se smejala zbog filma.
Pa šta je onda tako smešno?
Izvini, smejala se nečemu što sam joj rekao.
Nešto u vezi sa mnom?
Ne. - Onda nešto privatno?
Da gledate film, možda se ne biste toliko dosađivali.
Ne dosađujem se, Smite. - Zahvaljujući gdinu Džentriju!
Smite... - Laku noć, Džentri.
Vidi, mislim da... - Uopšte me ne interesuje šta ti misliš. Laku noć.
Pusti film.
U redu, pusti film.
Sad mi je jasno zašto u bioskopima na balkonu postoje "ljubavna sedišta".
Ali, molim te, nemoj da zaboraviš da nisi u bioskopu.
Leonora, da nisi izašla iz ove sobe!
Idemo, svi napolje!
Napolje!
Rekao sam, svi! - Naravno.
Reci mojoj ženi da dođe ovamo.
Dušo... čuvaj se.
Ovaj put bi ti mogla da dobiješ ćušku.
Zašto se ne okreneš?
Znaš da sam ovde!
Pogledaj me!
Pogledaj šta si kupio!
Ne deri se!
Da pozovemo nazad tvoje prijatelje da bi opet mogao da me vređaš pred publikom?
Dobila si šta si zaslužila.
Ništa nisam uradila i ti to dobro znaš.
Smešna si. - I jesam smešna. Ti si me smešnom napravio.
Ali, to ti nije bila namera, samo si se pokajao onog trenutka kad si se oženio.
U stvari me ne želiš, samo želiš da ja želim tebe.
Čoveče, sam sebe žalim.
Hoćeš da se razvedemo?
Sad mi je jasno. Konačno mi se sve razbistrilo.
Veruješ da si dovoljno dugo u braku da dobiješ debelu alimentaciju.
Ne, ja ne želim da se razvedem, ali ti želiš.
Ne želim da se razvedem, želim tebe.
Mislim da sad previše tražiš. Želela si da se bogato udaš i uspela si.
Volela sam te!
Glupo je time da se tešiš, i nemoj mene da gnjaviš.
Mislila sma i da ti mene voliš, da ćemo biti srećni.
Mislila si, kad budeš imala novac da ćeš sve imati.
E pa, ne ide to tako lako.
Svet je prepun ljudi koji tako misle, i meni je muka od njih.
Rođen sam bogat. Moj otac mi je ostavio 4 milona dolara.
Ali ja to nisam ni propio, ni prokockao, a ni proćerdao ženidbom.
Znao sam šta ću sa tim.
Sad imam, tačno 22 i po puta toliko, a imaću 50 puta pre nego što umrem.
To je ono što svi žele, zar ne? E pa, ja to imam.
I sam sam sve stvorio.
Sve moje korporacije, sve do jedne...
imaju različito osoblje, različitog advokata, drugog računovođu.
Niko od njih ne zna ništa o onom drugom. Ja sve to vodim.
Svako od njih ima svoje mesto, i drži ga se.
A što da ne? Dobro su plaćeni.
To treba i ti da shvatiš, Leonora.
Ti si najbolje plaćena od svih. I ti imaš svoje mesto,
tvoje mesto je ovde.
I tako će i ostati.
Ali ti želiš više, zar ne?
Da, tebe više želim.
Dosadno ti je?
Tako brzo si se zasitila novca da ti je dosadno?
Smite, samo sam htela da kažem... ne mogu...
Idi onda, otputuj negde.
Idi u Palm Bič, Sunčanu Dolinu, gde god, bogata si.
To bi ti ionako dobro došlo,
da već jednom skineš tu etiketu škole šarma koja ti i dalje visi.
To ću i da uradim.
Mislim, da otputujem.
Misliš da bi bilo dobro? - Naravno.
Dobro, i hoću.
Ali ne ni u Palm Bič, ni u Sunčanu Dolinu.
Naći ću neki posao.
A koliko će to dugo da traje,
to konobarisanje ili znojenje u fabričkoj hali, gđo Olrig?
Zavisi od tebe. - Shvatam.
Hladnom mužu tiraninu toliko bi trebala da nedostaje njegova voljena ženica...
da je preklinje da se vrati u njihovu kolibu od milion dolara.
Bojim se da si izabrala pogrešnog muža, Leonora.
Više od godinu dana si bila bogata i svidelo ti se.
Ne mogu ovako da živim, Smite.
Ne mogu!
Vratićeš se.
Leonora?
Ovde kino-operater. Da li bi to bilo sve za večeras?
Da.
Jeste li dobro, gdine Olrig?
Da, dobro sam.
Idi kući.
Doktoru potrebna recepcionarka
Vi čekate da... Kevine, molim te, tiše malo.
Čekate pregled?
Ne, došla sam zbog oglasa. - Odlično. Doktor će vas uskoro primiti.
Kevine, molim te prestani da zviždiš!
Nadam se da tražite posao, a ne muža.
Posao, verujte mi. - To nam je i poslednja recepcionarka rekla.
Sutradan smo morali da je otpustimo.
Gđice Marej! - Da, doktore?
Kevine, molim te, ućuti! - Imam hitan poziv.
Pomozite, gđi Dubro, molim vas. - Da, doktore.
Kakav je ovo svet!
Gđo Dubro...
- Ja sam.
Izvolite u ordinaciju. - Stigla sam na vreme.
Da, znam, ali je dobio hitan poziv. Odmah se vraća.
A ja idem da vidim da li doktor može sad da vas primi.
Doktore!
Doktore Kvinada... Kevine, molim te prestani! - Kevine!
Možete li sad da primite gđicu...
Kako se zovete? - Ejms.
Gđicu Ejms u vezi posla?
Uradite još jednom. - U redu, ako ćeš i ti sa mnom.
Ovde je crkva...
A ovde je zvonik...
Otvori vrata...
Sad ovako otvoriš vrata. Tako... - Gđice Ejms.
Samo trenutak. Da vidiš sve ljude. Tako je. Odlično.
Izvolite, molim.
Smiri se malo, Kevine.
Kevine, ako se ne smiriš, prebiću te k'o mačku.
Vidim da umete sa decom. - Volim decu.
Ovde ume da bude jako gadno. - Kao i tamo gde sam rođena.
Niste rođeni u predgrađu. - Niste ni vi.
Ne, rođen sam nedaleko od Park Avenije, ali čujem po naglasku.
Znate koji je posao u pitanju, gđice Ejms?
Recepcionarka. - Da, i za doktora Hofmana i za mene.
Hofman je akušer, a ja pedijatar.
On donosi decu na svet a ja se trudim da ih zadržim.
Sigurna sam da uspevate u tome, doktore.
Ne, uvek. Lakše bi bilo da mogu da im prepišem lekove koje mogu da kupe.
Imate li iskustva?
Pa, učila sam za recepcionerku.
Gde? - U Los Anđelesu, u školi Dejl.
Dejl? Jeste li već radili u Njujorku? - Nisam.
Tako... a koliko dugo ste ovde? - Nešto manje od godinu dana.
To je dug period. Šta ste radili? - Živela sam na Long Ajlendu.
Da, ali... sad moram nešto da zaradim, doktore. - Gde je ona druga šoljica?
U redu je, doručkovala sam. - Gde?
Gde? - Da. - Na automatu.
Ne bih rekao. Kladim se da ne znate ni kako automat funkcioniše.
Ali, znam... - Slušajte, gđice Ejms... plata je 25 $ nedeljno.
To je u redu. - Posao nije težak ali je radno vreme dugo.
Ne smeta mi.
Od nekud ste mi poznati.
Jeste li u skorije vreme bili u bolnici? - Nisam.
Očigledno je i da ne živite u kraju. - Ne.
Da li ja vama delujem poznato?
Ne. - Sigurno grešim.
Imate neku mrljicu, ovde na obrazu.
To mi je puder, stavila sam ga na mladež.
Zašto ga pokrivati? Šta fali mladežu?
Gđice Ejms, znate li daktilografiju i stenografiju?
Umem da kucam... po malo. Mogla bih da naučim.
Gde? - Mogla bih da idem u večernju školu. Da naučim i stenografiju.
Sa 25 $ nedeljno?
Hvala vam što ste došli. - Doktore Kvinada, potreban mi je posao.
Niste jedini.
Molim vas, već dve nedelje tražim posao. Nemam ni 25 $.
Izvinite, ali ne izgledate tako. - To je istina.
Časna reč. Posao nije težak, sami ste tako rekli.
Mogu da se javljam na telefon i da vodim beleške.
A daktilografija? - Vežbaću. - A stenografija?
Ako ne govorite brzo, mogu normalno da zapišem.
Jako brzo pišem i umem sa decom.
Da, jeste, a to je jako bitno.
A za 25 $ nedeljno, sigurno je naći nekog savršenog.
Dobro, pokušaćemo. - Hvala vam.
Možete da počnete odmah, ili prvo da pogledate pa da dođete sutra?
Mogla bih odmah... mislim da počnem. - U redu.
Ako nemate ništa protiv? - Naravno. Pozvaću gđicu Marej da vam...
Sačekaću ispred. - U redu.
Mnogo vam hvala. - U redu je, ovaj...
Dobar dan, ordinacija doktora Kvinade i doktora Hofmana.
Dobar dan. - Da?
Samo trenutak. - Da li me je neko tražio?
Da, tražila vas je gđa Palmer.
I gđa Bernstajn je u vašoj kancelariji sa gđom Marej.
Hvala. Nego, Li... Možeš li da je zoveš Bernstin?
Kaže da nikad ne zna o kome govoriš. - Žao mi je, doktore.
Nikakva tragedija. Danas ionako više niko nikoga ne razume.
Kakav je ovo svet! Gđo Bernstin, stigao sam!
Halo? Da. - Da brinete o njenom stomaku koliko o ostalim glupostima...
dete bi do sad već bilo sasvim zdravo. Vodite je kući...
ne želim više to da slušam. - U redu. Do viđenja.
Do viđenja. - Požuri malo!
Gospođo Radeki! Ne zaboravite da se vratite ovamo u 19:30, sa mužem.
Da, doktore, doći ću.
Kakav je ovo doktor?!
Jako dobar doktor!
Gđice Ejms, možete li da dođete? - Da, gdine.
Da li često ćaskate sa gđom Radeki i drugim majkama?
Ne, ne često.
Jeste li vi rekli gđi Radeki da vodi Lorejn na časove dikcije?
Jesam. - Zašto?
Gdin Radeki ima strani naglasak,
pa se gđa Radeki plaši... - Da, znam sve o tome.
Ali da tu nije bilo još nečega, recimo da Lorejn mora da nauči lepo da priča,
lepo da hoda i još tuce drugih stvari da radi lepo...
kako bi se dobro i udala?
I kako je to najvažnije u životu svake devojke?
Niste to rekli? - Jesam, rekla sam.
Slušajte... Vaše mišljenje je vaša stvar sve dok ne pokušate...
u to da ubedite i moje pacijente, a onda postaje i moja stvar.
Odakle vam uopšte te ideje?
Zar vam je najveća ambicija da se bogato udate?
Je li?
Je l' to... je l' to sve, doktore? - Nije.
Da li želite da zadržite ovaj posao?
Da. - A ponašate se kao da vam je ovo privremena stanica.
Vaše kucanje, vaša kartoteka, ni vaš rad za stolom...
nisu se popravili ni za dlaku za ove dve nedelje.
Žao mi je. - Pa zašto onda ne preduzmete nešto?
Ne bih želeo da vas ponovo iritiram kritikujući vaše lične standarde,
ali nisam zadovoljan vašim radom kod nas, Leonora.
Vi radite na prijemu u doktorskoj ordinaciji na Ist Sajdu,
i niste kućna domaćica sa Park Avenije.
Kako se ophodite prema pacijentima, kako...
Pobogu, pogledajte svoju kosu!
Toliko ste otmeni da plašite ljude.
Možda su siromašni, ali su naši pacijenti i potrebni su nam.
Zadržite ih. Ako sve radim pogrešno onda je najbolje da dam otkaz.
Glupača.
Glupača! - Ko?
Ta devojka je glupača! - Koja?
Kritikovao sam je kako radi, naljutila se i dala otkaz.
Stvarno? - Jeste loše radila.
Stvarno? - Zapravo, uopšte nije glupa,
i mogla je da bude jako dobra, da je htela.
Stavi ponovo oglas u novine.
Osim ako ne želiš da je zamoliš da se vrati.
Nisam je ja otpustio. Sama je dala otkaz.
Ne znam šta je sa tom devojkom.
Ne misliš valjda da ima neke veze sa tobom?
Gluposti.
Ko je?
Samo malo!
Mogu li da uđem?
Smem li da sednem?
Kako si me pronašao?
Pratim te od onog dana kad si otišla.
Znao sam da mi se više nećeš javiti.
Hteo sam da budem siguran da ćeš biti dobro.
Nije baš lepo sa moje strane, ali drugačije ne znam.
Izgleda da je sve ispalo baš onako kako si predvidela, Leonora.
Čuješ li ti mene?
Čujem.
Nedostajala si me. Više nego što sam mislio da će mi iko ikad nedostajati.
Hvala.
Dotrčao sam za tobom... da te molim da mi se vratiš.
Kakav je taj doktor... Kako beše? Kvinada?
Da.
Tera te da naporno radiš? - Onako kako i sam radi.
Gde ide ovo? - Bilo gde.
Šteta što nije malo uspešniji.
Ne interesuje ga samo uspeh.
Izvini. Nije bilo u redu.
Iskreno, pomalo sam ljubomoran na njega.
Nemaš ni razloga da budeš, ma koliko ja to želela.
Zašto?
Zato što mi je drago što te vidim, a volela bih da nije tako.
Šta tražiš? - Cigaretu.
Imam ja.
Leonora...
Nema svrhe, ne želim da opet bude isto. - Ni ja ne želim.
Pogrešio sam, priznajem. Sve će biti drugačije. - Nemoj, molim te.
Krenućemo od početka. Sve će biti baš kao što treba da bude.
Navikao sam da teram po svom... i zato mi je bilo teško da dođem.
ali si mi nedostajala i toliko sam te želeo...
nedostajalo mi je sve ono što je trebalo da radimo,
da budemo zajedno, da otkrivamo nova mesta, da idemo na medeni mesec.
Hajde da otputujemo, Leonora, da krenemo iz početka.
Ne mogu da dozvolim da živiš u ovom prljavom sobičku.
Nije prljav, Smite. - Prljav i grozan.
I ova buka. Hajdemo odavde, Leonora.
To ne mora ništa da znači, samo da se provozamo i popijemo kafu...
meni je svejedno, ali u ovoj sobi ne mogu da razgovaram.
Dovešću te nazad istog trenutka kad mi budeš tražila.
Obećavaš? - Da.
Ugasi svetlo.
Ovde? - Ne, sa druge strane.
Znam da ne voliš ovde da živiš.
Siromaštvo nije stvar nečijeg izbora.
A soba i nije tako loša.
Nije, za onoga ko nije video bolje.
Dobro jutro, dušo. - Dobro jutro, gdine.
Dopusti da ti pomognem. Daj da odnesem doručak.
Nemojte. - Samo danas, imam poseban razlog.
Veruj mi, nije mi ovo prvi put.
Veruj mi, samo ne znam kako da ova vrata...
Dobro jutro, dušo.
Dobro došla kući.
Šta ćeš ti ovde, Frenzi?
Znao sam da ćeš biti gladna, pa sam ti doneo predivan doručak.
Tri jaja, dušo.
Ne želim još da ustanem. - Ali, moraš.
Smit mi je rekao da te probudim.
Stvarno? - Da, krećemo za jedan sat.
Ko smo to "mi"? - Svi mi, dušo. Smit, Tim, Čarli, ja, svi mi.
A gde idemo?
Obilazimo sve naše firme po celoj zemlji.
Propagandna turneja.
Biće to predivan odmor, baš onakav kakav mi je potreban.
Frenzi...
kad je Smit odlučio da krenemo na ovaj put?
Prekjuče. Vratila si se u pravom trenutku.
Oduvek sam govorio da si pametna devojka.
Da vidimo. Ovo je divno za put, ova bunda od lasice.
Možeš da kupiš novu garderobu kad dođemo u Čikago.
Završila sam sa tom bundom. - Molim?
Završila sam sa tom bundom.
Dušo, ovo je jako skupa stvarčica. Ne možeš tek tako... - Da, mogu.
Ordinacija doktora Kvinade?
Gđo Marej, Leonora Ejms ovde.
Sačekaću.
Ne budi glupa, Leonora. - Molim te, nosi to.
Dušo, već sam ti ovo jednom rekao, budi... - Nosi!
Dobro, dobro...
Neke dušice nikad neće znati šta zapravo žele.
Samo im daj vremena, Frenzi, i sigurno će saznati.
Doktor Kvinada?
Jako mi je žao zbog onoga juče pa sam htela da pitam...
Da, strašno bih volela da se vratim.
Dolazim, čim budem mogla.
Profesionalno usavršavanje Priručnik prve pomoći
40.000 medicinskih termina izgovor i definicije
Idi kući, Li, nestani. Ovo je za sutra ujutru.
Samo da ovo završim, mesečne račune.
Ne znam zašto se mučiš. Doktore ionako nikad niko ne plaća.
Je l' Kvinada otišao?
Nije. Nije se još ni sa klinike vratio.
Ako se ne pojavi do 9, znaš da zaključaš.
Naravno, laku noć. - Laku noć.
I nikako nemoj da ostaješ do 21:30.
Ordinacija doktora Kvinade.
Ne, nije još, gđo Radeki.
Da, rekla sam mu, ali...
Da, reći ću mu ponovo, gđo Radeki. Da.
Zdravo. - Zdravo.
Umoran? - Smrvljen.
Tebi je postala navika da ostaješ prekovremeno?
Brzo će kafa.
Skini kaput.
Gospođa Radeki je ponovo zvala da pita hoćeš li svraćati.
Još jutros sam joj rekao da nema smisla da dolazim.
Zvala je bar deset puta. Oborila je sopstveni rekord.
Znaš šta bih voleo da uradim Lorejn kad se sledeći put pojavi ovde?
Da joj odsečem one užasne kovrdže.
I znaš kako bih mogao da joj izlečim stomačne probleme?
Tako što ću joj majku poslati kod nekog dobrog psihijatra.
Ima li temperaturu? - Nema.
Kaže da Lorejn nema temperaturu, ali da sve vidi duplo.
Vidi duplo? - Da.
Gđa Marej je otišla? - Jeste.
Li, uhvati taksi i idi do dežurne apoteke.
Imaš li novac? - Da.
Kupi ovo i odmah dođi do Radekijevih. - U redu.
I požuri! - U redu.
Ovo svetlo je prejako za njene oči, zaseni ga malo.
Mislim da ima botulizam. - Botulizam?
Da, to je lekarska reč za gadno trovanje hranom.
Mama pita...
hoće li se oporaviti?
Ne znam, nadam se ali nisam siguran.
Toliko ste bili zauzeti prebacujući na mene krivicu za njenu bolest...
da niste stizali ni da je pogledate.
Verovatan uzrok je meso iz konzerve koje je jutros pojela.
Da li je još neko jeo?
Nije.
Da li je nešto ostalo? - Na kuhinjskom prozoru.
Budalo jedna, zašto si otvarala tu konzervu? Znaš da...
Zašto meni govoriš? Tvoja majka je otvorila.
Nije ona kriva!
Moraću da joj dajem injekcije na svakih šest sati dok ne počnu da deluju.
Ako počnu da deluju. - Hoće.
Čak i kad se odmah pristupi lečenju ovakvih slučajeva...
18% bolesnika umre.
Znam dobro tu statistiku, trudim se da je pratim.
Šta je bilo, Kvinada? - Pogrešio sam.
Samo zato što Lorejn stalno ima stomačne tegobe...
pretpostavio sam d je to i ovog puta. A doktor ne sme da pretpostavlja.
Svako može da pogreši. - Ne, kad je u pitanju život deteta.
Morao sam odmah ujutru da dođem ovamo umesto što sam...
Šta to radiš?
Podigao si glas. Ne želim da te Radekijevi čuju.
Dobra ideja.
Mogla bi, polako da kreneš kući. Prošlo je 1:00.
Nije još, ostaću.
U redu.
Vratiću se oko podneva da joj dam još jednu injekciju. - Hvala, doktore.
Hvala vam, doktore. - Hvala.
Jesi li pospana? - Ne, ni malo.
Navikla sam da ne spavam po celu noć.
Videćeš oko 9 sati, tad čoveka obično sustigne umor.
Zar ti nije hladno? - Nije.
Zašto nosiš tu kabanicu, zar nemaš kaput?
Juče sam mislila da će kiša. - Sigurno se smrzavaš.
Koliko košta jedan ženski kaput? - Nemoj, molim te.
Radekijevi su mi upravo platili za dva meseca.
Meni ne treba kaput, već imam jedan.
Jako lepo od tebe, ali...
U redu.
Idi kući, odspavaj malo.
Idem kući da se okupam pa nazad na posao.
Šta misliš, ko sam ja, domaćica sa Park Avenije?
Naravno da ne.
Dobro jutro, Li. - Dobro jutro.
Ideš li ti nekad kući?
Napred.
Prerano je da bismo bili sigurni. - Znam.
Jesi li zabrinuta?
Glupo pitanje.
Koliko dugo se čekaju laboratorijski rezultati?
Ako ih sad sama odneseš,
verovatno će ti javiti sutra ujutru.
Mogu li tek tako da odem? - Ako hoćeš, pozvaću ih da im kažem da dolaziš.
Molim vas.
Molim vas...
nemojte ništa da govorite. - Kvinadi?
Da.
Neću.
Nije moja stvar, Li, ali... mislim da bi ti trebala da mu kažeš.
Ja... ne mogu. - Kvinada je sjajan momak.
Znam, ali...
ovo je strašno komplikovano.
U redu.
Hvala, u svakom slučaju.
Moram priznati da se ne vidi. - Šta se ne vidi?
Da cele noći nisi spavala. Sad me zvala gđa Radeki i sve mi ispričala.
Dobro jutro, doktore. - Dobro jutro, gđo Marej.
Dobro jutro. - Dobro jutro.
Dobro jutro.
Gde ćeš?
Moram malo da odspavam. Počinje da me hvata.
Li!
Znam da bi se radije smrzavala, ali...
Hoćeš da probaš?
Nije baš lasica, ali biće ti toplo, a to je najvažnije.
Taman ti je.
Nije loše. Okreni se da te vidim spreda.
Leonora...
Nemoj da plačeš. - Izvini.
Hvala.
Je l' ostalo da izlazimo večeras?
Tog dana sam baš bio besan na tebe.
Jesam li ti se izvinio što sam bio neprijatan?
Otkud ti to da si bio neprijatan?
Zbog toga što sam pričala kako se treba bogato udati?
Uvek pobesnim kad ljudi tako pričaju o tome.
Moji roditelji su sami sebi napravili pakao od života...
dajući novcu preteranu važnost.
Imaš li šibicu, šećeru? - Naravno.
Dok sam se ja rodio, veći deo su već izgubili.
Hvala.
Kosa ti tako, baš lepo stoji. - Hvala.
Divno izgledaš.
Nešto te brine? - Ne! Baš sam srećna.
Nastavi da pričaš o roditeljima.
Protraćili su živote, pretvarajući se da su bogati.
Spletkarili su i glumili... ali, naravno nije upalilo.
Hvala, šećeru. - Nema na čemu.
Ovo nije moje.
Zar ne želiš? - Ne, hvala.
Mnogo ti hvala.
Ne mogu da te zamislim kako se pretvaraš da si bogat...
uopšte, da se pretvaraš. - Ali jesam, neko vreme...
dok se nisam izvukao. - Još dva, gdine?
Ne, hvala, osim... - Ne, hvala.
Leri, je l' ti to teško palo? - Nije.
Zato što ti nije stalo do novca.
Naravno da mi je stalo, ali samo do određene granice.
U suprotnom, kako bih te kad poželim, izveo na večeru?
Ali, više mi je stalo do nekih drugih stvari, kao na primer...
posao kojim se bavim.
I zato radiš na Ist Sajdu? - Naravno.
Tamo mogu više da naučim za jedan dan nego negde drugde za jedan mesec.
Spremna sam, šećeru, idemo. - Izvinite, molim vas...
Ma, sve je u najboljem redu. Laku noć. - Laku noć.
Imaš predivan osmeh.
Šarmantan. - Molim?
Ništa, samo sam se nečeg setila.
Voleo bih da se setim gde sam te već video.
Ako si me video. - Zar nikad nisi dolazila u grad sa Long Ajlenda?
Ne, jako retko. - Šta si tamo radila?
Pa, bila sam... nešto kao plaćeno društvo nekome strašno bogatom.
Hajde da plešemo. - Dobro, mada nisam baš neki.
Pa, ne moramo. - Ali, voleo bih.
Godinama nisam plesala. - Onda ništa.
Ali, ako ti želiš... - Sviđa mi da sedim ovde, ali...
I meni. - Hajde da plešemo.
Izvini, zgazila sam te. - Nisi.
Odlično, onda sam verovatno nagazila nekog drugog.
Ovakve igranke su sjajne, možeš nekog da ubiješ i da se izvučeš.
Divno se zabavljam.
Trebalo je ovo odavno da uradimo.
Zašto ne bismo otišli negde u subotu i proveli nedelju zajedno?
I ponedeljak? - Naravno.
I utorak.
A onda bismo mogli da izađemo u sledeću subotu...
i da opet provedemo zajedno nedelju.
Znaš, mnogo bi jednostavnije bilo da se venčamo.
Onda ne bismo morali da se dogovaramo za izlaske.
Jesi li čula šta sam rekao? - Jesam.
Upravo sam te zaprosio.
Stvarno? - Da, što da ne?
Pa, ovaj, ja...
najviše na svetu želim da se udam za tebe.
Ali?
Ali, prvo moram nešto da sredim.
Nećemo sad o tome. - U redu.
Sutra ću te opet zaprositi.
Šta ima novo? - Doneo sam na svet bebu od 4 kile. Dečaka.
Čestitam.
Ovo danas je bila ludnica. - Strka!
Došao mi je momčić koji je progutao novčić.
Nema li vesti od Leonore? - Možda joj nije dobro. Doći će sutra.
Ne, svratio sam do nje na putu za bolnicu, odselila se.
Otišla. - Gde?
Na Long Ajlend, tako mi reče gazdarica.
Ove cevi izgledaju sve gore. Moraćemo da pozovemo vodoinstalatera.
Zašto ne gazdu?
Njega je teško uhvatiti.
Sinoć sam izašao sa njom.
Je l' ti rekla nešto? - O odlasku? Ne.
Jesi li je opet kritikovao? - Nisam.
Naprotiv, zaprosio sam je.
Mislim da ću skoknuti do Long Ajlenda.
Leri, jesi li sinoć prvi put izašao sa njom?
Da.
Long Ajlend... Pa... ne znam baš.
Znam da glupo zvuči.
Jedino što sam izvukao iz nje bilo je da je bila...
plaćeno društvo nekome strašno bogatom.
Lep posao ako uspeš da ga nađeš.
Zamisli samo ovaj razgovor.
"Dobro veče, gdine Taj-i-taj, ja sam doktor Kvinada.
Da kojim slučajem, kod vas nije moja bivša radnica, gđica Leonora Ejms?
Da.
Nego... zašto je... ne zaboraviš? - Misliš?
Da.
Laku noć. - Laku noć, Leri.
Da? - ... to nije ništa više od površne analize...
Reći ću mu. - ...koja...
Koja nam ne pokazuje nikakav koncept u rešavanju finansijskih pitanja.
Paragraf četiri je smešan.
Ako želite da investiram... - Šta je bilo?
Doktor Kvinada zove, želi da vidi gđicu Ejms.
Gđicu Ejms? - Rešiću ga se, dušo.
Nećeš ga se rešiti. Pozovi ga ovamo.
Naravno, dušo.
Ako želite da investiram...
radićete kako kažem ili od posla nema ništa.
Iskreno vaš...
To bi bilo sve, gospodo, laku noć. - Laku noć.
Laku noć. - Laku noć, gdine Olrig.
Izvolite, molim.
Dobro veče.
Ja sam Smit Olrig. Želite li nešto da popijete? - Hvala.
Da li je gđica Ejms ovde? - Samo što nije sišla. Šampanjac?
Radije bih nešto drugo ako nemate ništa protiv. - Viski? - Može.
Trebalo je da znam da ste zgodni.
Leonora je impresionirana vama. - Kao i ja njom.
Počela je od nule i jako brzo je naučila svoj posao.
Soda? - Običnu vodu, molim.
Pored toga, veoma je privlačna, što uvek dobro dođe.
Da, tako je.
Drago mi je što se Leonora i vi tako lepo slažete.
Ništa lepše od romantične aferice posle radnog vremena, zar ne, doktore?
Mislim da se to vas uopšte ne tiče, gdine Olrig.
Mene interesuje samo odnos poslodavca i radnika.
Na kraju krajeva, Leonora je radila za mene.
I na neki način, još uvek radi. - Kako to mislite?
Još uvek smo u braku.
Oduvek sam imao čudan osećaj da sam već negde video Leonoru.
Sad znam i gde.
U novinama. Na slici, odmah posle vašeg venčanja.
Bolje da krenem, pogrešio sam. - Bojim se da jeste.
Hvala.
Leri!
Sačekaj me ispred.
Gde? - U bašti sa strane.
Leri!
Zašto mi ništa nisi rekla? Kako si mogla da pobegneš?
Htela sam da ti kažem. - Kada?
Još prvog dana, ali... trebao mi je posao i...
Kako si mogla samo da odeš bez i jedne reči?
Nisam mogla... - Znala si da ćeš da mu se vratiš?
Ne, tada nisam. - Zašto si mu se vratila?
Morala sam. - Rekla si da me voliš. - Volim te, ja... - Šta je onda?
Je l' ga se plašiš? - Ne, ja sam... - Šta, reci mi?
Trudna sam.
Li, slušaj, zaboravi da te volim...
Leri... - Ne, ne, ozbiljno, zaboravi da te želim,
da želim da se venčamo, ali veruj mi...
ne možeš ovde ostati, moraš da ga ostaviš.
Ne mogu. - Ne govorim ti to samo zbog ovoga što ja osećam.
Bio sam sa tim čovekom samo tri minuta,
ali znam da nije normalan, da je opasan. Moraš da odeš odavde.
Leri, beba je njegova.
I zbog glupih konvencija dozvolićeš mu da upropasti i tebe i tvoje dete?
Ne, neću. - Ali ćeš mu dozvoliti, ne namerno ali ćeš mu dozvoliti.
Koliko puta si videla u mojoj ordinaciji...
šta se dešava sa decom čiji se roditelji ne slažu?
A znam i šta se dešava sa detetom kad roditelji ništa nemaju.
I zato si mu se vratila? - Ne, vratila sam se zbog bebe.
Želim joj sigurnu budućnost. - Želiš novac!
Zar se nisi zbog toga i udala? Zbog sigurnosti? - Ne, nisam.
Volela sam ga. - Misliš, ubedila si sebe u to.
Mislila si da je pogrešno udati se zbog para i zato si se ubedila... - Ne.
I dalje guraš sa tom smešnom idejom, udaj se bogato, živi bogato.
Ne znam šta da radim. - Znaš šta hoćeš.
Da, želim tebe. - Ali želiš i da ti dete bude bogato. Odluči se, Leonora.
Ja sam poslednji na svetu koji će reći da se može živeti sigurno bez novca.
Ali novac, sam po sebi ne predstavlja sigurnost, valjda si shvatila do sad.
Šta da radim? Reci mi. - Odrasti!
Ako ćeš i dalje razmišljati o bundama i ovakvim kućama... ne želim te.
Pokušavaš da se prisetiš osećanja sa Ist Sajda, Leonora?
Smit, samo... - Ja sam mislio da ste moralan čovek, doktore...
a ne neko ko će se nabacivati tuđoj ženi.
Naravno, od Leonore me više ništa ne može iznenaditi. - Sad je dosta!
Slušajte... - I prestanite da stiskate pesnice.
I ja bih vas rado udario, ali time ništa ne bismo rešili.
Jedina koja može ovo da razreši je Leonora.
Smite, Leri... - Ne pokušavaj da mi objasniš... - Ja ću vam reći šta se dešava, Olriže.
Rekao sam Leonori da je volim i da želim da se uda za mene.
Jesi li mu, kojim slučajem rekla za dete? - Jeste i upozorio sam je da ćete ih oboje uništiti.
Sve uzimate zdravo za gotovo. - Nije tačno.
Ne želim ni Leonoru dok mi ne kaže koliko joj je novac stvarno važan.
Ja mogu da vam kažem... - Ne interesuje me vaš, nego njen odgovor.
Kako god da odlučiš, možeš da me pozoveš.
Čije je dete?
Od trenutka kad sam se vratila slušam tvoje prljave insinuacije.
Više neću. - Dođi ovamo, Leonora. Rekao sam da dođeš.
Došla si po razvod, je l' da?
Hoćeš da se razvedeš od mene...
i da živiš dugo i srećno... sa njim i mojim novcem.
Ne želim tvoj novac. - Ali želiš da me napustiš, je l' tako?
Da.
Nikako nam ne ide, Smite.
Od samog početka sve je bilo greška.
Dobićeš razvod, pod jednim uslovom.
Dođi ovamo.
Znaš, Leonora, i dalje hodaš kao manekenka... i ne ide ti baš najbolje.
Voliš li svog prijatelja doktora? - Smite... - Voliš, zar ne?
Šta ako... - Priznaj.
Šta tebe briga da li ga volim ili ne? - Da, želim da ga voliš.
Zašto? - Tako ću lakše dobiti.
Šta ćeš dobiti? Šta želiš, Smite?
Ti dobijaš razvod, a ja dete. To je uslov.
Znaš da nikad to ne bih učinila. - Naravno da znam.
A znam i da mogu da dobijem starateljstvo kad god poželim.
Kako?
Da podnesem tužbu za razvod i kažem da ti je doktor ljubavnik.
Ali, mi ništa loše nismo uradili.
Kad imaš novac uvek možeš da nađeš dovoljno svedoka za sve što poželiš.
Ne bi, valjda? - Još kako bi, štaviše i hoću.
Ako ga samo još jednom pozoveš telefonom.
Jednom si mi rekla da se kajem od trenutka kad smo se venčali.
Ublažila si stvar. Mrzeo sam sebe što sam ispao budala.
Kao prvo, nikad te nisam ni želeo.
Šta si mi se više suprotstavljala, to si mi se manje sviđala.
Mislim da te sad mrzim. Stalo mi je samo da te slomim,
i ako za to budem morao da upotrebim dete, upotrebiću ga.
Dobro me poznaješ, i znaš da ne podnosim poraze.
Samo fini ljudi gube, a ti si, očigledno fina devojka.
Vratila si se ovamo samo zbog tog deteta. I dok tako budeš mislila, bićeš ovde.
A to je, verovatno do kraja života.
Smite! Smite, čekaj!
Čekaj, Smite! Smite!
Nisi tako mislio, samo si ljut na mene.
Smite, slušaj, molim te! Ostavi mi dete.
Ne uzimaj mi dete, Smite! Nemoj!
Smite!
Svi vi, divni ljudi koji pomno pratite brak Smita Olriga, vreme je da saznate
da će srećni par početkom zime dobiti prinovu.
Izgleda da se Smit Olrig konačno smirio ili je to samo uzaludna nada?
Nešto čudno se dešava između Olriga i njegove prelepe žene konobarice.
Čuju se nezvanične vesti da se gđa...
zaključala u njihovoj kući na Long Ajlendu.
Jadna devojka sigurno ima neke svoje razloge.
Po onome kako se ovaj multimilioner ophodi prema svojoj konobarici...
u poslednja tri meseca, očigledno je da je ona spremna da...
njihovo imanje na Long Ajlandu prekrsti u zatvor. Ha! Ha!
Ne mogu da je dobijem čak ni na telefon.
Zovi Leonoru, želim da je vidim.
Jako je kasno. - Reci joj da želim da je vidim! Odmah!
Leonora!
Leonora, znam da si budna.
Leonora!
Leonora, besan je k'o ris, popeće se gore, znaš i sama!
Leonora!
žao mi je, dušo, ali što se ne javljaš kad te zove. Strašno je ljut.
Nisam čula. - Ostavio ga je da zvoni 5 minuta, dok je bio na sastanku.
Isključila sam ga.
Neću da me zove svake noći, već nedeljama iz noći u noć...
Da, znam, dušo, ali... zove te da siđeš dole. - Ne želim.
Samo na par minuta. - Ne, ne...
Molim te, Leonora, užasno je ljut,
nikad ga nisam video... - Doktor je rekao da ne smem...
Doktor je rekao da ne smem iz kuće, da moram malo da odspavam.
Leonora... - I on to zna.
Doktor je rekao da ne sme da me zove, da me budi...
i da me izvodi iz kuće kad god mu padne na pamet.
Samo još ovaj put. - Ne, ne mogu. - Molim te. - Ne, ne, neću. Neću.
Neću.
Leri, potreban si mi.
Leri, ne daju mi da spavam. Želim da spavam, Leri.
Leri, molim te, nateraj ih da me ostave na miru.
Smite... - Je l' dolazi?
Smite, bolesna je. Mislim da nije u redu da je u ovom stanju...
Silazi li?
Šta misliš, zašto sam te dođavola, slao gore, parazitu jedan? Dovedi je ovamo!
Mislim da ću radije opet biti šef sale, gdine Olrig.
Znate, jeste vi veliki čovek, ali ne toliko veliki da uništite tu devojku.
Zbogom.
Prljava mala zmija!
Dovoljno veliki...
Ona ne silazi...
Leonora!
Pilulu!
Leonora!
Molim te... vode. Donesi mi vode.
Molim...
Donesi mi...
Vode.
Leonora!
Donesi mi... vode... vode.
Krvni pritisak 110 sa 70. Elektrokardiogram, normalan.
Preživeće. Isključite kiseonik.
Li! - Ubila sam ga!
Ležao je na podu. A ja sam ga ostavila.
Ubila sam ga!
Zvala sam te. - Ovde sam, dušo. Ovde sam.
Ubila sam ga!
Želela sam da umre.
Leri!
Leri, trebaš mi!
Vratila sam se...
- Popij ovo.
i dala sam mu pilulu. - Zabaci glavu.
Dala sam mu pilulu...
A onda sam pozvala doktora. - Uzmi još jedan gutljaj.
Tako je. Bićeš dobro. - A doktor je...
rekao da će umreti. Želela sam da umre.
Samo mirno, smiri se.
Sad sam sa tobom. Bićeš sigurna. Ništa ti se neće desiti.
Leri, toliko si mi nedostajao.
Rekao je da će mi uzeti bebu. Rekao je...
Budi tu. Ne mrdaj. Odmah se vraćam.
Imate li dole telefon? - Da, levo, pa pored ulaznih vrata, gdine.
Centrala...
Neće umreti, nisi ga ubila.
Pričao sam sa njegovim doktorom, doživeće duboku starost.
Ali, ti...
Dušo, slušaj, čuješ li me?
Ti ćeš preživeti samo ako želiš, a moraš da želiš.
Zato je bitno da čuješ ovo što ti govorim.
Želeo je da ti uzme dete i možda je uspeo.
Dete će umreti, znam da je to užasno, ali...
ti ćeš biti slobodna da počneš da živiš.
Je l' tako?
Više neće moći da te zadrži, neće ni želeti.
Želeo je samo da dominira i da te maltretira kao i sve druge.
Dete je želeo samo da bi mogao da ga iskoristi.
Da te drži u šaci.
Sada ćeš biti slobodna.
Da počneš da živiš.
Da budeš srećna, da radiš šta želiš.
Možeš biti srećna, dušo.
Zato sam želeo da me čuješ.
Čujem, Leri.
Leri! Leri!
Dobro je. Prevremeni porođaj, beba je umrla.
Više je ne može zadržati sve i da hoće.
Slobodna je.
Ne možeš kod nje. - Ma, daj!
Daću vam dva minuta.
Gde to nosite? - Unutra. - Ne smete je uznemiravati.
Prijemno ne želi da odgovara za ovakvu bundu, doktore.
Ne brinite, moja dijagnoza je tačna, ona to više neće nositi.
U redu.
zgaca62@yahoo.com
Obrada: suadnovic